Перш за все, затям...
Провина повністю лежить на тобі.
Дивовижно!
Ми тут!
Ми прибули, але й спекотно тут!
Яка неочікувана вологість!
Рятуйте, хто-небудь!
Не розказуй поки нікому про нас!
Якщо порушиш обіцянку, ми з’їмо твій мозок!
Було б простіше загіпнотизувати того хлопчика.
Діти важко піддаються гіпнозу.
Крім того, ми тут лише на три години, тож проблем не виникне.
Яка гарна пора року!
"Літо".
Через ту катастрофу в 22 столітті пори року більше не змінюються.
Тільки сніжить цілий рік.
Люди в цій ері не повірять, правда?
У наш час теж у літо б не повірили.
Тоді повертаймося...
Агов, хлопче!
Твоя зачіска геть некрута!
Любий, зроби щось з його волоссям!
- Яка некрута зачіска! - Та нічого, мені нормально.
Заради бога, чекайте! Не треба!
А-а, припиніть!
Ти збираєшся повернутися з такою стрижкою?!
Це жахлива, найгірша стрижка в моєму житті!
Гадаю...
Дівчата з зачіскою у вигляді гриба будуть покірними.
Професору неодмінно сподобаються усі наші дослідницькі зразки, які ми зібрали!
Що таке?
Я загубив трунок.
Га?!
Ти загубив трунок?
Тож ми не зможемо повернутися?
Ймовірність цього не дорівнює нулю.
Можливо, нам вдасться видобути ті самі хімічні есенції з крокусних, наприклад, лавандову олію, і змішати їхні пахощі...
Що ви робите так пізно у чужому домі?
У нашому будинку є лабораторне обладнання?
Мамо?
У нас такого вдома нема!
Шьохею, спробуй побалакати з учителем...
Можливо, тобі вдасться позичити його в школі.
Точно, в школі!
Смакота!
Їж повільніше...
Хто тут?
Тут хтось є?
Гей...
Провинна повністю лежить на тобі.
То ти кажеш, що ми не можемо повернутися в 2122?
Хіба не ти запевняв, що ми повернемося?!
- Авжеж, ми повернемося... - Як рак на горі свисне!
Камінь, ножиці, папір!
Дозволь мені ще раз повторити...
Провина лежить на тобі.
Тож тобі ліпше зовсім не заїкатися про "стрибки в часі".
У цій ері...
Шьохею, обережно!
Я лише хотів відчути, що таке літо.
Ні, це я. Шьохей відчайдушно намагався тебе врятувати.
Тієї миті я зрозумів...
У тебе гарна юката.
На добраніч.
Добраніч.
Що в цій ері...
я починаю закохуватись.
"Toki wo Kakeru Shoujo" Дівчинка, яка стрибала крізь час
Серія 2
Переклад: Rosava
Спеціально для Otaku no Sekai
Ансаб: newsnowexpress.livejournal.com
Я пам’ятаю, про що ти мріяв, коли ще ходив до дитсадка.
Ти сказав, що хочеш стати ножицями.
Я подумала, що ти небезпечний хлопець.
А, що це було?
Ґоро-чяне, я досі тобі подобаюся?!
Краще лишатися друзями, добре?
- Міхане. - А?
Ти коли-небудь цілувалася?
Чому так раптово питаєш?
Кажуть, поцілунок на смак, як лимон.
Лимонне какіґорі дуже смачне, згодна?
Га?!
А, куди подівся Ґоро-чян?
Хоче спробувати поцілуватися?
Що ти верзеш?
Друзі такого не роблять!
- Але ж ти цілувалася з Ґоро-чяном, так? - Звісно, ні!
Тільки не кажи, що я тобі теж...
подобаюсь?!
От халепа!
Халепа?
Ти сама ходяча халепа, Йошіямо Міхане!
Ці види квадратного рівняння будуть на наступному екзамені.
Учителю, а рівняння третього степеня? Вони теж будуть?
Ні, поки ще ні.
Цього разу лише квадратні.
- Що тобі за халепа снилася? - Вам я, хлопці, не скажу.
Ого, не скажеш нам? Підозрілі в тебе сни...
- Точно! - Дурні, звісно, ні!
- Сердишся? - Ні!
- Навіщо ти приніс кавун? - Це мій обід!
- Хто останній, той черепаха! - А, ні... Зачекайте на мене!
- Ти перемогла... - Чекайте, дивіться...
Чи це не...
Нішіока-кун?
- Це ж небезпечно! - Дуже небезпечно!
Украй небезпечно!
Не стрибай!
Я схожий на того, хто хоче померти?!
А?
Чомусь мені дуже подобаються високі місцини.
Моє серце б’ється швидше, і я почуваю себе живим.
Але це небезпечно...
Це небезпечно!
По-правді, сьогодні річниця моєї смерті.
Га?
У тебе гарні соски...
П/п: Сумнівний комплімент.
І правда.
Ні, річ не в цьому.
Цього дня, два роки тому, мені пересадили серце.
Як я вже казав, для колишнього мене сьогодні річниця смерті.
Тим часом новий я розпочинає свій другий рік.
Цей новий я, звичайно ж, я, але і не зовсім я.
А?
Тобто?
Мій характер змінився.
Хоч раніше я боявся висоти, але тепер чомусь полюбив її.
Більше того, щовечора після восьмої години я відчуваю, як моє серце починає битися швидше.
Але я не знаю чому.
Хочеш сказати, це якось пов’язано із людиною, яка дала тобі серце?
Хто знає? Мені невідомо нічого про свого донора.
Однак одного разу я почув, що моєму донору було приблизно 15-18 років.
Ким би ця людина не була, але я дуже вдячний їй за це.
Ось чому...
Я хочу, аби це серце відчуло щастя хоча б на мить.
У таке важко повірити.
То яким чином я зможу вас переконати?
От в існування прибульців я вірю.
Прибульців?
Він упав!
Гей, я думаю...
що розповім вам свою таємницю, хлопці.
- А, не хочу цього чути... - Я можу стрибати крізь час!
Га?
Вона це сказала...
Не знаю, як я отримала цю силу, але, схоже, це почалося після того, як я зомліла в лабораторії.
Я можу повертатися назад в часі!
Можна вже сміятися?
Зіграємо в камінь-ножиці-папір? Я нізащо не програю!
- Точно? - Точно!
- Не будь такою самовпевненою... - Я точно не програю!
Почали.
Камінь, ножиці, папір!
Стривай-но!
Камінь, ножиці, папір!
А?!
Ні...
Це неймовірно!
Скажи?!
Шьохею, ти віриш їй?
Ну, мені не хочеться вірити у такі надприродні здібності...
За три секунди він упаде.
3.. 2.. 1..
Бачите? Бачите?!
Як я і казала,
за допомогою своєї сили я зустрінуся з цією людиною!
Ти хочеш зустрітися з донором Нішіоки-куна?
Ага!
А ви не хочете знати, що це за людина, що до нестями полюбляє високі місця?
Не дуже.
А ще я хочу знати про ту загадкову річ, що відбувається о 8 вечора.
Не треба цього робити! Якщо тобі якимось чином вдасться врятувати тій людині життя...
Нішіока-кун не отримає пересадки серця.
Це аж ніяк не можна допустити!
Ти створиш безліч проблем.
Я не прагну змінювати минуле!
Я просто хочу знати.
Не сунь носа в те, що тебе не стосується!
Не роби цього!
Не будьте такими нудними!
Якщо в тебе справді є така сила, ти ж можеш застосувати її до чогось іншого, правда?
Він має рацію!
Ти не проти, якщо я попрошу тебе стати моєю дівчиною?
Я хочу бути твоїм хлопцем, Міхане.
Ти мені подобаєшся, Міхане.
Я вже використовувала цю силу для того, що завдавало мені клопотів.
Яких клопотів?
Не сунь носа в те, що тебе не стосується!
Дістала!
І все-таки я з нею зустрінуся!
Мені цікаво знати, що то за людина.
Ось, візьми.
Ти збираєшся стрибнути крізь час?
Зроби це, я хочу поглянути.
Не витріщайтесь, мені ніяково!
- Не витріщайтесь! - Дурненька!
А?
Її нема.
А...
А?!
Що, як так?! Міхане!
Неймовірно... Це неймовірно!
Шьохею!
Це відбувається насправді?
А? Міхане!
Сподіваюся, вона не наробить дурниць.
Як це можливо? Неймовірно!
Вона повернулася.
"Повернулася"? Тобто?
Круто!
А... Міхане!
З тобою все добре? Ти ціла?
Нічого дивного не відчуваєш?
- Ого, це просто круто! - То, як воно?
Круто!
Тій людині не подобалися високі місця.
А?
Круто... Неймовірно круто!
Два роки тому, того самого числа, що й учора, в центрі міста сталася велосипедна аварія.
Загиблий спускався крутою дорогою, коли раптово відмовили гальма.
Він не зміг зупинитися.
Тоді загинула
випускниця.
Вона така мила!
Вона завжди навчалася в бібліотеці майже до самого її закриття, готуючись до випускних екзаменів.
Вона була старанною дівчиною.
О ні!
Тоді чому Нішіоці-куну тепер подобаються високі місця?
Ти хоч ту людину знайшла?
Звісно.
Як щодо загадкової події, яка траплялася о восьмій вечора?
Хтозна...
Та після бібліотеки вона завжди прямувала на станцію.
Станцію?
Вона ні з ким не зустрічалася.
Вона завжди чекала на електричку, яка відбувала о 8.20, а потім ішла додому.
- Все ясно. - А?
Ти щось зрозумів?
- Ти щось зрозумів, так? - Авжеж!
- То що? - Вона фанатка потягів!
Га?
Річ у людині, яка їхала в тому потязі!
Як... я?
Ні, людина, яку вона любила.
О...
Що?
О...
Стривайте, я перевірю!
- Гей! - Міхане!
Вона відправилася туди, наче в магазин за рогом.
- Подорожувати в часі нормально? - Ні, звісно, це ненормально!
...я так думаю.
Це небезпечно!
Дивовижно, ти як?
То, як пройшло?
Вона була закохана?
Закохана-то так,
але вона з усіх сил намагалася приховати свої почуття.
Приховати?
Так.
"Уникайте контакту з місцевими жителями!"
Так велів професор.
Хоч ми їх і загіпнотизували, але це досі не надто добре.
Ти навіть ходиш до школи, що ти задумав?
Люди в цій ері
можуть закохатися.
Закохатися?
А, люди в 21 столітті досі мали свободу кохати, так?
Вони можуть ходити на побачення,
проводжати того, кого кохають, до станції
і цілуватися.
Цілуватися?
Притискатися губами?
Деякі люди не просто притискаються.
Ясно, ти знаєш подробиці...
Тому що я це дослідив.
Е?
Семпаю, ти хочеш закохатися?
Жартуєш...
У кохання немає переваг, і ризик занадто високий.
98% людей 22 століття
беруть шлюб на основі своїх генетичних особливостей.
Звісно, включно зі мною.
Поки ми не відтворимо трунок, то не зможемо повернутися в 22 століття.
Оскільки тепер ми живемо в 2016 році...
чому б не спробувати ним насолодитися, Зоє?
- Ти виклала таке в неті? - Так, усі так роблять.
Привіт!
Шьохею, поглянь!
Спайдерменський поцілунок?
Так!
Ти неодмінно про це пожалкуєш!
- Фото залишиться в Інтернеті назавжди! - Тому я його і завантажила.
Мій хлопець такий романтичний, він сказав, як Наґашіма-сан: "Таким чином наше кохання триватиме вічно!"
- Як романтично! - Скажи?
Але хто такий Наґашіма-сан?
Усі вони виглядають гарно.
Гарні, правда?
Ці фото гарні?
Такі фото?!...
Тій людині не подобалися високі місця.
Вибач, я розвідала про неї.
Про мого донора?
Так.
Скажи, якою людиною він був?
Вона була старанною дівчиною.
"Я хочу бути з учителем, але змушена дочекатися випуску".
Вона закохалася в того, в кого не мала закохуватися.
Ти можеш мені не вірити, але...
це правда.
Зрозуміло.
То ось що траплялося о 8 годині.
- Дякую тобі. - А, пусте...
Навпаки, я влізла не у свою справу.
Ні, все гаразд.
Щовечора близько восьмої моє серцебиття пришвидшується.
Це тому, що вона стримувала свої почуття, так?
Зрештою, нам слід робити те, що ми хочемо, доки це можливо.
Та не варто непокоїти її і заводити у високі місця.
Вона могла б захотіти сказати: "Ні, це не те серцебиття, яке я хочу!"
Я не можу розповісти Нішіоці-куну про ту дівчину все.
Що?
Вона чекала на учителя Яно?!
Ніхто не знає,
що було з учителем Яно, перш він прийшов до нашої школи.
Гадаю, я прагну вплутатися в чужу проблему.
Не забудьте, що це треба виконати до третьої!
Гей, ви вже прокинулися?
Якщо ти справді хочеш потрапити до державного університету, то маєш більше зосереджуватися на навчанні.
Учителю, ви коли-небудь закохувалися в ученицю?
Чому так раптово питаєш? Ніколи. Якби закохався, то мав би проблеми.
Але колись одна учениця у вас закохалася, так?
І що?
Що ви думаєте про цю дівчину?
Жодна учениця в мене не закохувалася.
Навіть на попередній роботі...
жодна учениця у вас не закохувалася?
Траплялося одне таке...
непорозуміння.
Здається.
Це не непорозуміння!
Зрештою, я не знаю, що це було, і ніколи не зможу з’ясувати правду.
Не поширюй дивних пліток, домовились?
Вона померла, перш ніж змогла б висловити, що в неї на серці. Яка трагедія...
Справжня трагедія!
Ніхто не знає, коли прийде його смерть.
Більше того, її почуття вважалися непорозумінням.
- Мене це аж ніяк не влаштовує! - Чому?
Хоч їй було від того боляче, вона продовжувала приховувати свої почуття.
А потім раптово всьому настав кінець. Якби ти знав, як мене це пригнічує!
Я розумію її!
Бо це схоже на почуття, коли ти була змушена покинути клуб греблі через проблеми зі спиною.
Старання і мрії зійшли нанівець.
В ніщо.
Любов тієї дівчини також вважали за ніщо.
Хоч вона й справді була.
Міхане...
Хоч ти і можеш стрибати крізь час,
та тобі заборонено змінювати долю тієї дівчини, розумієш?
Інакше ти забереш життя Нішіоки-куна.
Я розумію.
- Слухай, Ґоро... - Гм?
Тобі подобається Міхане, так?
Е?!
Якщо чесно, гадаю, я теж закохуюся в Міхане.
Хотів би я знати, чи нормально, якщо двоє хлопців люблять одну й ту саму дівчину.
Що за питання?
Це моє перше кохання, тож я розгублений.
Якщо це нормально, тоді добре.
А решту
ми маємо просто довірити Міхане.
Нехай вирішує вона, добре?
Бувай!
Ґоро...
Ти коли-небудь цілувався?
Га?!
Цікаво, чи цілувалася з кимось Міхане.
Я не знаю!
Отже...
Ґоро і Міхане
ще не цілувалися.
Ура!
- Ура. Ура?
Ура! Ура! Ура!
Що за "ура" таке?
Па-па.
Я нічого не скажу! Будь ласка, не їж мій мозок!
Я не їстиму твій мозок.
А натомість...
принеси мені їжі!
- Я вдома! - З поверненням!
- Міі-куне... - Гм?
Мій друг виглядає голодним.
Можна пригостити його м’ясним омлетом?
Твого друга? Авжеж, можна.
Чому б тобі не запросити його сюди?
У тебе немає дому чи родини?
Вони дуже далеко, і я не можу повернутися додому.
- Але ж у тебе є друг. - А, ти про семпая?
Як він мене дістав!
- Ви посварилися? - Щось схоже на те.
Як це називається? М’ясний омлет? Смачно неймовірно!
- Бо його приготував Міі-кун! - Міі-кун? Хто це?
Він мені не справжній тато, але він мій тато.
Ясно.
Тут допоможе слабкість!
Це правда?!
"Розділ 7"
"Поцілуйте її — і вона вас полюбить!"
Звучить дивовижно, справді!
- З поверненням! -А, я вдома...
Тримай.
Такорайс!
Чомусь відчуваю себе дивно.
Я і забула, наскільки сильно я любила готувати.
Хоча зараз він і не може їсти...
я щаслива і від того, що ти їси цю страву.
Мамо, ти мене любиш?
Так, я дуже тебе люблю.
Тоді можна тебе поцілувати?
Не дуркуй, люди сміятимуться, що ти матусин синок!
Вибач, я лише хотів спробувати.
Як жорстоко, цілуйся тоді зі своєю рукою!
"Хотів би я знати, чи нормально, якщо двоє хлопців люблять одну й ту саму дівчину".
Це ненормально!
Чорт.
Я принесла кілька університетських брошур. Ось!
- Ні, дякую. У мене ще багато часу. - Треба вже щось вирішувати!
Так, але зараз я маю виконати домашку.
Якщо ти голодний, у нас ще лишилося натто. Постарайся!
Добре.
Джюн-куне, ти перший кладеш!
Е? Тоді я покладу першою.
Я порахую, готовий?
1.. 2..
Чому ти не поклав?
Цього разу я покладу.
Починаю.
1.. 2..
- Що ти в біса робиш?! - Хто такий цей Джюн-кун?
- Мій хлопець. - Що, в тебе є хлопець?!
Звісно, є. Я вже на другому році середньої школи!
- Що ви вже робили? - Не поводь себе по-дитячому!
Знаєш, Нахо...
У цьому деякі люди змушені приховувати свої почуття, хоч вони й по вуха закохані.
І що?
Тоді тобі краще не закохуватися, Міхане!
Нині чоловіки такі тюхтії!
От чому?
Годі вже напиватися.
Певно, учитель Яно взагалі не зацікавлений у стосунках з жінками.
- Міі-куне, з тобою все гаразд? - Так.
- Міі-куне, ти як? - Все добре, просто кров з носа пішла.
Усе гаразд, жодних проблем.
Не лякай мене так!
Крізь захист учителя Яно просто не пробитися!
Що це таке?
Телеграфні стовпи та телефонні дроти.
- Чому саме вони? - А?
Бо вони видаються чарівними.
Інколи виникає таке відчуття.
Це правда. Але...
Чомусь здається, що ти не надто хотіла їх фотографувати.
А, вибач...
Я не знаю, що може виглядати гарно.
Я ще нічого не хотіла сфотографувати.
Це ж має бути не просто "річ", правда?
Тоді закарбуй час.
Час?
Який би момент ти б хотіла закарбувати навічно, Міхане?
Я хочу побачити ці моменти.
Вибач, що верзу дурниці.
Нічого.
Однак... фотографії — неймовірні.
Вони можуть закарбувати час навічно.
- Ось воно! - А?
Любов тієї дівчини
можна передати через фото.
Я з клубу фотографії Східної старшої школи.
Я шукаю модель.
Вибач, я зайнята.
Раптова пропозиція сфотографуватися виглядатиме підозріло.
- Даруй... - Тобі не подобається фотографуватися?
Гей...
Яка з мене взагалі модель.
Там жук, поглянь!
Мені дуже потрібно знайти модель.
О, справді?
Вибач, що турбую тебе, хоч ти і зайнята.
Я шукала модель, а потім помітила тебе, бо ти гарненька.
Будь ласка, стань моєю моделлю!
Що з тобою таке? Хто-небудь, допоможіть!
Я не підозріла людина!
Чесно!
У тебе якісь неприємності?
А, я шукаю модель.
Та скільки б я не просила, завжди отримую відмову.
- Нелегко тобі... - Так...
Можливо, я можу тобі чимось допомогти?
Е?
О...
Так, будь ласка!
Я фотографуватиму, тож...
можеш стати моєю моделлю?
Ти виставлятимеш фото на конкурсі?
Щось таке...
Якщо ти програєш, не звинувачуй мене.
Згода!
Нарешті!
Я хочу закарбувати доказ твоєї любові.
Я добре виглядаю?
Я вперше позую на камеру.
Гм, ти можеш оголитися?
Що?!
Оголити свої почуття!
Тобто?
Вдай, що ти закохана, не приховуй своїх почуттів.
Уяви, що я — твоя кохана людина.
Випусти це почуття любові!
Я люблю тебе...
Я люблю тебе.
Я люблю тебе!
Я не можу в неї попросити
доказ її любові.
Ну як? Гарно вийшло?
Гарно.
Ненавиджу, що я така невміла.
Вибач, мені не вдається зняти належно.
Як ти здогадалася, що я приховую свої почуття?
Твоє серце підказало мені.
Тож фотографи таке розуміють?
Цікаво!
Ти не хочеш освідчитися йому в коханні?
Він учитель.
Той, кого я люблю.
Якщо мене приймуть на медичний факультет, я освідчуся!
Сьогодні її останній день.
Я маю зробити математику!
Розкажи мені наступного разу про свою любовну історію.
Мені заборонено змінювати її долю.
А?
Чому ти плачеш?
Ти така дивна!
Не треба так плакати. Ми ж не назавжди прощаємося!
Агов, припинити плакати!
Ти дуже гарненька, тож маєш посміхатися.
Вже не дочекаюся побачити фото!
Хоч ти і здатна стрибати крізь час,
тобі заборонено змінювати долю тієї дівчини,розумієш?
Я хочу, аби це серце відчуло щастя хоча б на мить.
Ну ж бо!
Побачимося.
Змовчавши, що в неї відмовлять гальма, я дивлюся, як вона йде.
А-а, прошу, тільки ти не зникай
♬～ 嗚呼 あなただけは消えないで ～♬
♬～ ah anata dake wa kienai de ～♬
Якщо ми зможемо повернутися в те літо...
♬～ 戻れるなら あの夏へ ~♬
♬～ modoreru nara ano natsu e ～♬
"Те, що траплялося на станції Іджукю Шімода о 20:20, не було непорозумінням".
Вдивляюся я в неба блакить
♬～ 青空を 見上げる僕は ～♬
♬～ aozora wo miageru boku wa ～♬
Намагаючись дотягнутися до нього рукою, сам того не розуміючи
♬～ 手を伸ばす 意味を知らない ～♬
♬～ te wo nobasu imi wo shiranai ～♬
І байдуже, куди і як далеко йти
♬～ 行き先なんて どこでもいいさ ～♬
♬～ yukisaki nante doko demo ii sa ～♬
Адже нема такого місця, з якого неможливо дотягнутися до неба
♬～ 空には届かないだろ ～♬
♬～ sora ni wa todokanai daro ～♬
Аромат, що бринить крізь те літо
♬～ 夏が舞う そんな匂いと ～♬
♬～ natsu ga mau sonna nioi to ～♬
І соняшники, що сонце виглядають
♬～ 太陽をさがす向日葵 ～♬
♬～ taiyou wo sagasu himawari ～♬
Обличчя твоє, на якому відбиваються феєрверки
♬～ 花火 仰ぐ その横顔 ～♬
♬～ hanabi aogu sono yokogao ～♬
Усе це закарбувалося в моєму серці
♬～ 切り取って胸にしまっていた ～♬
♬～ kiritotte mune ni shimatte ita ～♬
Я завжди гадав, що наше майбутнє
♬～ いつまでも僕らの未来はずっと ～♬
♬～ itsumademo bokura no mirai wa zutto ～♬
Учителю Яно?
О, учителю Маекаво...
Я отримала ці квитки...
Триватиме вічно
♬～ 続いてくと思ってた ～♬
♬～ tsudzuiteku to omotteta ～♬
Не хочете сходити разом?
"Перукар"?
Виглядає цікаво.
Так, якщо ви не проти...
Невже ця туга теж колись зникне?
♬～ この悲しみも過ぎてくのかな ～♬
♬～ kono kanashimi mo sugiteku no kana ～♬
Залюбки подивлюся з вами разом!
Літо, яке ми провели разом
♬～ 共に過ごした夏がそっと ～♬
♬～ tomoni sugoshita natsu ga sotto ～♬
Виглядає гарно...
Справді?
Поволі наближається до свого кінця
♬～ 終わり告げるように ～♬
♬～ owari tsugeru you ni ～♬
Мені подобається ця.
А-а, прошу, тільки ти не зникай
♬～ 嗚呼 あなただけは消えないで ～♬
♬～ ah anata dake wa kienai de ～♬
Вона гарна.
Якщо ми зможемо повернутися в те літо...
♬～ 戻れるなら あの夏へ ~♬
♬～ modoreru nara ano natsu e ～♬
Вдалі фото.
Твоя правда.
Але ця мені найбільше подобається.
Хотіла б я зробити кращі фото.
Виявляється, люди можуть закохатися за дуже короткий час.
Хоча вона і прожила коротке життя, та дівчина змогла полюбити.
Любов — чудова штука, скажіть?
О ні!
Я виловлю її!
Вона починає тонути...
Ти дістанеш її!
Ще трішки!
Що ви робите?
"Поцілуйте її — і вона вас полюбить!"
Гадаю, на увазі малося щось інакше.
Ми подаруємо оригінальний роман "Дівчинка, яка стрибала крізь час" 30 щасливцям!
Завітайте на наш сайт за подробицями!
Друзі, обов’язково візьміть участь!
Ви обидва хочете стрибати крізь час?
Так!
Зробімо оповідання!
Переведений учень? Ніхто мені про це не казав.
Не можна закохуватися у людину з іншої ери!
Ти маєш просто це зробити.
Сила любові допоможе тобі!
Прошу, стань моєю Джульєттою!
Попри все я хочу бути Ромео.
Лишилося лише три інгредієнти!
Вибач за неприємності.
Ходімо!
Бачиш?
Постараймося!